ПОЯСНЮВАЛЬНА  ЗАПИСКА
до проекту Закону України 
«Про вибори народних депутатів України (за відкритими партійними списками)»

1. Обґрунтування необхідності прийняття законопроекту

Громадянин протягом свого життя має не так багато можливостей реалізувати свої виборчі права. Саме тому повинна бути закріплена не лише можливість, а й забезпечені належні умови реалізації такого права. 
Діюче на даний момент виборче законодавство у частині виборів народних депутатів України не відповідає запитам суспільства і не сприяє розвитку демократичних ініціатив. Проведення виборів до Верховної Ради України, навіть частково на мажоритарній основі призвело до збільшення кількості випадків застосування адміністративного ресурсу, прямого і непрямого підкупу виборців, неможливості встановлення результатів у окремих виборчих округах, що поставило під питання демократичність проведених у 2012 році виборів.
Наведені вище факти дозволяють стверджувати, що застосування мажоритарної системи на виборах до Верховної Ради України у чистому вигляді створює багато проблем. Однак мажоритарна система має і ряд переваг: тісний зв’язок між виборцями і народним депутатом, краща обізнаність депутата з проблема конкретного виборчого округу, вищий рівень контролю з боку виборців окремого виборчого округу, а не відповідальність перед всіма виборцями, що взяли участь у голосуванні в межах держави.
Саме тому цим законопроектом пропонується проведення виборів суто на пропорційній основі, але з елементами мажоритарної системи, тобто проведення виборів на основі відкритих списків. Такий підхід має дозволити використати переваги обох систем, але, в той же час, не бути обтяжливим для виборців і інших учасників виборчого процесу.
Законопроектом передбачається голосування за загальнодержавний виборчий список із закріплення кандидатів у депутати за територіальними виборчими округами. Таким чином має бути забезпечено як зв’язок депутата із виборцями та можливість впливати на черговість виборчому списку, так і дозволить конкурувати не членам однієї партії між собою, а політичним партіям і ідеологіям загалом, що сприятиме зростанню рівня виборчої культури.
В Україні реформування виборчого законодавства стало практично перманентним. Це призводить до появи величезної кількості законопроектів, які мають багато практично ідентичних положень у частині загальної організації виборів, інформаційного забезпечення виборів, технічних моментів роботи дільничних і окружних виборчих комісій, але принципово різні підходи до самої системи голосування і виборів. Так, лише з середини травня 2014 року було внесено 5 законопроектів (реєстраційні номери 4096, 4096-1, 4096-2, 4010а, 4010а-1), основним предметом регулювання яких була саме процедура виборів до Верховної Ради України. Даний законопроект розроблено з урахуванням положень внесених раніше законопроектів.

2. Цілі і завдання прийняття 
Законопроект спрямовано на забезпечення можливості реалізації виборчих прав громадян. Конституція України гарантує право обирати і бути обраним, але тільки чіткий і зрозумілий виборчий закон може дозволити реалізувати гарантовані права. Крім того, законопроект розроблено з метою забезпечення належного представництва інтересів громадян у законодавчому органі. 
	
3. Загальна характеристика і основні положення законопроекту

Законопроектом визначається, що вибори народних депутатів України здійснюються за пропорційною системою із відкритими партійними списками – загальнодержавним виборчим списком із закріпленням кандидатів у депутати за територіальними виборчими округами.
Вибори депутатів проводяться в єдиному загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі, який включає в себе всю територію України та закордонний виборчий округ. У межах єдиного загальнодержавного виборчого округу утворюються 450 територіальних виборчих округів.
Партія висуває загальнодержавний виборчий список із чисельністю не менше 100 і не більше 450 кандидатів у народні депутати. За кожним кандидатом у народні депутати, крім перших десяти осіб у списку, обов’язково закріплюється територіальний виборчий округ. Перші десять осіб у списку не закріплюються за окремим територіальним виборчим округом і забезпечують загальнодержавний характер партії.
Черговість у загальнодержавному виборчому списку визначається з’їздом партії, але може бути змінена з’їздом після отримання партією протоколу Центральної виборчої комісії про попередні результати виборів. Підставою для зміни черговості може бути тільки кількість голосів виборців, отримана партією в конкретному територіальному виборчому окрузі. Якщо результат є позитивним, то особа може бути підвищена у виборчому списку, і навпаки. Завдяки цій процедурі забезпечується найвищий рівень публічності, що відповідно гарантує високий рівень відповідальності партії.
У виборчому бюлетені, який отримує виборець, зазначаються перші десять осіб у загальнодержавному виборчому списку і кандидат у депутати, який закріплений за відповідним територіальним виборчим округом. Закріплення за територіальним виборчим округом дозволяє стверджувати, що кожен кандидат у народні депутати є публічною особою, є відомим виборцям і працював на отримання загального результату.
До розподілу мандатів допускаються партії, які отримали на свою підтримку у межах загальнодержавного виборчого округу не менш як п’ять відсотків дійсних голосів виборців.
Депутатські мандати розподіляються між загальнодержавними виборчими списками від партій – суб’єктів виборчого процесу пропорційно до кількості отриманих голосів загальнодержавними виборчими списками від партій – суб’єктів виборчого процесу.
Також у перехідних положеннях передбачається внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» в частині партійно-імперативного мандату. Змінами передбачається введення зобов’язань народного депутата перед партією, обов’язок народного депутата України брати участь у засіданнях парламентської фракції політичної партії, за виборчим списком якої його обрано, та дотримуватися фракційної дисципліни, основних засад діяльності фракції. 

4. Стан нормативно-правової бази у цій сфері правового регулювання
Відносини у цій сфері регулюються Конституцією України, Законом України «Про вибори народних депутатів України», «Про Центральну виборчу комісію», «Про Державний реєстр виборців». 
Прикінцевими і перехідними положеннями законопроекту передбачається втрата чинності Закону України «Про вибори народних депутатів України» (Відомості Верховної Ради України, 2012, № 10-11, ст.73, 2014, № 4, ст.61) з часу набуття чинності цим Законом. 
Також прикінцевими і перехідними положеннями законопроекту передбачається внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 3, ст. 17) в частині партійно-імперативного мандату.

5. Фінансово-економічне обґрунтування
Реалізація законопроекту не впливає на дохідну та видаткову частину Державного бюджету України.

6. Прогноз соціальних наслідків
Прийняття цього законопроекту сприятиме зменшенню соціальної напруги і дозволить стверджувати про належну підготовку до нових виборів Верховної Ради України. Голос виборця отримує більшу вагу, оскільки впливає не лише на кількість мандатів, яку отримує партія, а й на персональний склад прохідної частини виборчого списку партії. Створення простої і зрозумілої системи голосування дозволить взяти участь у виборах всім соціальним верствам населення, адже втрата навіть одного голосу через складну систему голосування має бути неприпустимою для демократичної країни. 

Народний депутат України